BORGERKLASSENS DISKRÉ SJARM
- Venter jeg her, Deres nåde? - Ja.
- God kveld. - God kveld.
Peisen er ikke tent.
- Og bordet er ikke dekket. - Klokken er likevel over åtte.
God kveld, kjære Alice.
- Don Rafael! Hvordan har du det? - Bare bra.
Så hyggelig å se dere.
For en overraskelse. Jeg ventet dere ikke i kveld.
- Ikke? - Nei, ikke i kveld.
- Ikke i kveld? - Nei, i morgen.
- I morgen? - Ja.
Henri inviterte oss i kveld, det er jeg sikker på.
Det er umulig. Han er på forretningsmiddag i kveld.
- Så underlig! - Jeg var der da han inviterte oss.
Jeg kan dessuten ikke i morgen.
Jeg er invitert til Den colombianske ambassaden.
Jeg vet ikke hva jeg skal si.
Dere får gjerne spise med meg, men ingenting er klart.
- Jeg er virkelig lei for det. - Det er ingen fare.
En liten misforståelse.
- Vil dere sitte ned? En drink? - Ja!
Nei, vi skal ikke forstyrre. Vi går igjen.
Jeg vet et hyggelig vertshus i nærheten.
Jeg inviterer dere.
- Ja, bli med oss. - Takk, men jeg er ikke engang kledd.
Det gjør ingenting, det er et enkelt sted.
- Jeg må bytte kjole. - Nei, gå som du er.
RESTAURANT SABELTASKEN
- Det virker ikke så muntert. - Det er kanskje stengt.
Det er en god bistro. Jeg skal undersøke.
- Så fin er den ikke. - Jeg kaster buketten.
- Vi vil gjerne spise. Er det stengt? - Nei, min herre.
- Da kan vi gå inn? - Bare et øyeblikk.
Hva er dette? Få snakke med eieren. Hils fra herr Thévenot.
Restauranten fikk ny ledelse for tre måneder siden.
- Adjø da! - Nei, kom inn.
Kom!
Her er ikke så mange gjester.
- Et dårlig tegn. - Vi er kanskje for tidlig.
- Skal vi sette oss her? - Ja.
- Florence. - Sett deg der du.
- Skal vi begynne med vinen? - Det kommer an på hva vi skal spise.
- Bordeaux? Burgund? - Burgund.
Uansett om jeg spiser østers eller fisk, drikker jeg rødvin.
- Snegler i chablissaus. - Jeg liker ikke snegler.
Jeg skulle gjerne tatt harepaté, men den er ofte for salt på restauranter.
- Det fins melon. - God idé. Jeg tar melon med portvin.
Jeg vil ha kaviar, men er usikker på kvaliteten. Jeg foretrekker min.
Hva har de for fisk? Jeg elsker fisk.
De har grillede sardiner, sjøtunge, frityrstekt hvitting, -
- rokke med brunet smør, gjeddequeneller, ørret med blåmuggost.
Det er ikke dyrt. Billig og ingen gjester. Det er urovekkende.
Tror du? Da hopper jeg over melonen og tar en Dry Martini i stedet.
Nei, rødvin, ikke noe annet.
Og en god crémant for å glede Picard.
Men hvor skal dere? Bli her.
Dere er veldig indiskré.
Vi vil ha en melon med portvin, en melon naturell, -
- og til damen der en silderullade.
- Hva skal dette bety? - Eieren døde hastig i ettermiddag.
- Iført dressen sin? - Hvorfor har dere ham her?
Begravelsesagenten er på vei. Vi står selvsagt til tjeneste likevel.
Nei, jeg vil ikke spise her.
- Hvorfor ikke? - Forstår du ikke det?
- Meg er det likegyldig. - Jeg lover dere en utsøkt middag.
- Nei, jeg går. - Jaha. Hva skal vi gjøre?
- Vi går et annet sted. - Jeg vil dra hjem.
- Blir dere med? - Gjerne.
REPUBLIKKEN MIRANDAS AMBASSADE
- Ja? - Herr Sénéchal og herr Thévenot.
Vis dem inn!
God dag, Henri og Francois. Kom inn!
- Hva skjedde i går? - Hva gjorde dere hos meg?
- Du inviterte oss jo! - Nei, det var i dag.
Da hadde jeg ikke sagt ja. Jeg er opptatt i kveld.
Jeg skjønner ingenting.
- Kan dere komme på lunsj på lørdag? - Jeg skal se.
Francois kan da. Klokken 13?
- Lørdag har jeg ingenting. - Da regner vi med deg.
Det står en vakker jente på fortauet.
Jaså du...
- Hva gjør du? - Hva er det med deg?
Slipp! Jeg vet hva jeg gjør.
- Hvem er hun? - Hun er fra Miranda.
Hun er medlem i en terroristgruppe. Hun har forfulgt meg lenge nå.
Hvorfor det?
For å kidnappe meg, drepe meg. Man vet aldri med terrorister.
- Har du ringt politiet? - Ikke ennå.
Dere forstår nok hvorfor. Jeg hadde forresten problemer på flyplassen.
De ville ransake min diplomatveske. Jeg måtte ringe ministeren.
Ransake diplomatvesken? Det er utenkelig.
For en måned siden ble ambassadøren fra...
...en ambassadør tatt som hadde 40 kilo kokain på seg.
En ambassadør? Hvilken?
Affæren er dysset ned.
Her er 15 kilo.
Presset har ikke skrevet om det. Det var...
USAs ambassadør? Han er den fjerde ambassadøren som tas.
Vi må finne en ny metode.
- Vil du teste det? - Harrison-testen?
Jeg har litt her. Kom.
Strekk ut hånden.
- Det er rent. - Fortreffelig!
Jeg har første delbetalingen med meg. Vil du telle?
Jeg stoler på deg.
Marseillegjengen begynner å mistenke oss.
De vil vite hvem leverandøren vår er.
Det er for tidlig å uroe seg. Nå snakker vi om noe annet.
- Hvor skal du plassere pengene? - Ikke i Miranda.
Jeg gjør som du. Hva står den tyske marken i nå?
3,17 for en dollar.
- Venter jeg her, Deres nåde? - Ja.
Vent...
- Er herskapet hjemme? - Ja, jeg skal meddele dem.
- Det lukter godt. - Det er sikkert en vol-au-vent.
- Du sa... befolkningseksplosjonen? - Ja. Jeg skal forklare.
- Dette er jorden. - Og dette Zodiaken.
- Kom... - Vent...
- Ja? - Gjestene er her.
Vi kommer. Server dem noe å drikke.
De kan vente i fem minutter. Kom!
- Det går ikke. - Hvorfor ikke?
Du skriker for høyt.
- Hva gjør vi, da? - Kle på deg!
De kommer straks. Ta gjerne noe å drikke.
- Hva kan jeg servere dere? - Hva du vil.
- Samme her. - Og du, Florence?
Jeg vil ha...
...en Dry Martini. - Min søster bør ikke drikke.
Dere skulle ha sett hvordan hun var i går kveld.
Hun var veldig full og kastet opp overalt. I heisen, i drosjen.
- Og neglene hennes var så skitne. - Det var de ikke i det hele tatt!
Det er du som...
Dry Martini til alle?
Ikke noe er så beroligende som en Dry Martini.
Det leste jeg i et tidsskrift for kvinner.
Dessverre er dette helt feil glass.
Det beste er det klassiske, koneformede glasset.
Vær så god.
Omtrent slik.
Man begynner med isen. Den må være av beste kvalitet.
Kald og hard, omtrent 15-16 grader kald, som denne.
Hvorfor legger du deg der?
Sedan heller man i gin, rører rundt og serverer.
Rafael vet at man drikker den som champagne. Man smatter og nyter.
Vi skal gjøre et eksperiment. Hent sjåføren din.
- Hva vil du ham? - Det får du se.
Skatt, dette var mote i New York i 1935.
Man kan ha i Pernod om man vil.
- Maurice! Kan du komme? - Straks, Deres nåde.
Kom inn.
- Vi vil gjerne skåle med deg. - Takk, min herre.
- Skål! - Skål, Maurice.
Takk, Maurice. Nå kan du gå.
Så du? Det er akkurat slik man ikke får gjøre med en Dry Martini.
Ha overbærenhet. Han er en enkel mann, uten utdannelse.
Intet system kan gi massene ønsket forfining.
Og da er jeg ingen reaksjonær.
- Hvor er herskapet? - Jeg vet ikke, de gikk.
- Hva gikk? - De løp av sted gjennom hagen.
- For lenge siden? - 4-5 minutter siden.
- Hvor skulle de? - Jeg vet ikke. Unnskyld meg.
- Hva betyr det? - Jeg vet ikke.
Noen har kanskje sladret. Politiet. En razzia.
- Tror du? - Hvorfor skulle de ellers løpe?
- Hvorfor advarte de oss ikke? - De rekk det kanskje ikke.
- Vi kan ikke bli her. - Vi går.
- Skynd deg, vi må gå. - Hva?
Vi har det jo bra her.
- Vi må gå. - Hvor skal vi ta veien?
Slapp av. Kom nå.
Kjør! Fort!
- Ja, min herre? - God dag.
Jeg er Monseigneur Dufour, stiftets biskop.
- Er herr og fru Sénéchal her? - Nei, dessverre ikke.
- Hvor er de? - Jeg vet ikke.
De hadde lunsjgjester, men alle har gått.
- Kommer de tilbake? - Det tror jeg nok.
- Kan jeg vente på dem? - Selvsagt.
Jeg slår meg ned, hvis det ikke gjør noe.
- Jeg er litt trøtt. - Gikk du hit?
Ja. Jeg solgte bilen min til fordel for de fattige.
- Vil du ha noe å drikke? - Nei takk. Jeg drikker ikke.
- Si meg, hva heter du? - Inés.
Er det ikke et gartnerskjul dere har der ute?
Ja, men gartneren måtte gå forrige uke.
Jeg vet det.
- Jeg har arbeid i kjøkkenet nå. - Vær så god.
Hva skal vi si?
- Inés? - Frue.
- Hvor er gjestene? - De har gått.
- Gått? Hvorfor det? - Vi var borte i høyst 20 minutter.
De hadde vel nok å drikke? Man går ikke bare på den måten.
- Hvorfor stoppet du dem ikke? - De virket redde.
- Redde? - Hvorfor?
God dag. Fru og herr Sénéchal?
Jeg er monseigneur Dufour, stiftets biskop. Jeg vil snakke med dere.
- Hva vil du snakke med oss om? - Monseigneuren kom nettopp.
- Jeg ba ham komme inn og... - Driver dere ap med meg?
- Ut herfra! - Men...
Og du, slipper du inn hvem som helst?
- Han sa at han var biskop. - Og du trodde på det?
Vær på vakt når vi ikke er her.
- Er det oppfattet? - Ja, frue.
Vi får friske oss opp litt.
- Hvorfor sa hun at de hvor redde? - Thévenot er alltid redd.
- Jeg ringer og hører med ambassaden. - Vent, de kommer kanskje tilbake.
Du har rett. Dagen er likevel ødelagt.
Hva var det jeg sa?
God dag.
- Tror dere meg nå? - Jeg... Jeg forstår ikke.
- Så pinlig. - Ingen fare.
- Kan du tilgi oss? - Selvsagt. Det er ingen fare.
Sitt ned.
- Har ikke vi møtt hverandre før? - Det er mulig.
- Hva skylder vi den æren? - Jeg vil bli gartneren deres.
- Unnskyld? - Gartneren deres.
Jeg vil ta meg av hagen deres. Grønnsaker, blomster, gress.
- Dere trenger vel en? - Jo...
- Jeg vil gjerne ha den jobben. - Men kjøre Monseigneur...
Ikke bli urolig, frue. Kirken har forandret seg.
Dere har vel hørt om arbeiderprester?
Det er det samme for biskoper.
- Kan du passe en hage? - Det tror jeg nok.
Som liten bodde jeg i et stort hus...
...litt som dette.
Foreldrene mine, må de hvile i fred, gikk begge en grusom død i møte.
Deres flinke gartner lærte meg dog alt om hager.
- Hvordan døde foreldrene dine? - De ble arsenikkforgiftet.
- Av hvem? - Den skyldige har aldri blitt funnet.
- Hvor mye vil du tjene? - Ifølge tariffen.
Vår gamle gartnere var ikke organisert.
Jeg liker å følge regler. Nå, går dere med på det?
Vel...
Greit. Når vil du begynne?
- Nå. Kan dere vise meg hagen? - Kom.
Unnskyld meg, du har en kvist i håret.
Det gjør ingenting.
- Skal vi? - Ja.
- Hva vil dere ha, mine damer? - Tre te, takk.
- Melk eller sitron? - Sitron.
- Litt melk, takk. - Skal bli.
- Jeg tåler ikke den musikeren. - Hvilken av dem?
Cellisten.
- Liker du ikke cello? - Jeg hater det.
- Kan vi bytte plass? - Ja visst.
Jeg liker cello veldig godt. Klangen...
Nesten alle orkestre har fjernet dem. Bare se...
Om de bare hadde vært unge.
- Der er han? - Hva?
Soldaten som sitter der borte.
- Han er løytnant. - Kjenner du ham?
- Nei. Hvorfor? - Han ser på oss hele tiden.
- Jeg kjenner ham ikke. - Ikke jeg heller.
Han virker melankolsk.
Ja, men slik er det ofte med løytnanter. Jeg lurer på hvorfor?
Jeg er virkelig lei for det, men vi har ikke mer te.
Hvordan kan det ha seg?
Vi har hatt mange gjester. Det siste teen gikk nettopp.
- Er det helt tomt? - Ja. Vil dere ha noe annet?
- Jeg tar en kaffe. - Jeg også.
- Og jeg, med en cognac. - Vi selger ikke alkohol.
Da blir det tre kaffe.
La meg få presentere meg! Hubert Rochecahin, løytnant i kavaleriet.
- Får jeg slå meg ned? - Selvsagt.
- Hadde du en lykkelig barndom, frue? - Ja. Veldig lykkelig.
- Og du? - Ja. Jeg har bare gode minner.
Ikke jeg. Jeg hadde flere kompleks. Euklidkompleks...
Barndommen min var veldig tragisk. Vil dere høre om den?
- Nå? - En lang historie, men interessant.
Hvorfor ikke?
Jeg var elleve år da jeg begynte på militærskolen.
Føles den bra også i armhulen? Knepp jakken hele veien.
Klart.
Bra. Faren din vil treffe deg nå. Kom!
- Din sønn, min herre. - Dere kan gå.
Snu deg.
Gå noen skritt!
Veldig bra. Hør nå på meg!
Moren din er død og jeg har ansvaret for din utdannelse.
Militærskolen har hard disiplin, men det er til ditt eget beste.
Jeg håper at du gjør ære på navnet jeg ga deg.
Det var alt.
Mamma!
MAMMA
Hubert, min sønn, det er meg.
Ikke vær redd. Kom!
Ikke vær redd. Hør på meg. Kom nærmere.
Mannen som bor her og kaller deg sin sønn er ikke faren din.
Forstår du?
Faren din er han, drept av den andre i en duell for lenge siden.
Vi elsket hverandre høyt.
Hør på meg. Ikke vær redd.
Han som kaller seg din far drikker et glass melk hver kveld.
I baderoms skapet står en blå flaske.
Ta flasken i kveld når han sover. Hell innholdet i glasset hans.
Det er det siste din mor ber deg om. Adjø, min sønn.
Noen dager senere reiste jeg til militærskolen.
Der ventet et fascinerende liv.
- Unnskyld, men vi har ikke mer kaffe. - Unnskyld?
- Og melken også. - Tuller du med oss?
Vi har hatt uvanlig mange gjester og både kaffe og melk har tatt slutt.
- Hva tar vi da? Urtete? - Nei, dessverre. Det er tomt.
- Har du vann? - Ja, skulle bare mangle.
Da tar vi vann.
Helt utrolig!
Jeg takker for oppmerksomheten. Jeg ber om å få trekke meg tilbake.
- Gjør det, løytnant. - Og takk.
Men hva tenker jeg på?
Jeg har et møte og må gå. Unnskyld meg.
- Vi ses snart igjen. - Ja, Simone.
- Unnskyld at jeg er sen. - Ikke særlig.
- Champagne? - Gjerne.
Nei.
Etterpå.
Nei. Kle av deg!
Da må du slukke lyset. Jeg er ikke helt leget ennå.
- Men det syns ikke på hendene. - Nei, men på andre steder.
Du skulle bare se.
Ålreit...
Denne kjolen er så vanskelig...
Slokk lyset, da!
- Hørte du? - Ja.
Jeg vet ikke hvem det er. Vent.
Jaså, er det deg. Bra. Kom inn.
- Hva vil du? - Jeg traff Sénéchal i morges.
Han ba om unnskyldning for lunsj her om dagen. En misforståelse, sa han.
Han har invitert oss i kveld.
- Hvem er det? - Din mann.
- Er min kone i soverommet ditt? - Ja. Hun kom for fem minutter siden.
Underlig.
- Sa ikke hun noe? - For et sammentreff!
Også jeg kom for å fortelle om middagsinvitasjonen.
- Du kan vel i kveld? - Ja.
- Da drar vi dit sammen. - Gjerne.
- Litt champagne? - Nei, jeg må gå.
- Kommer du? - Ja.
Nei, vent. Hun blir i to minutter til.
- Hvorfor det? - Jeg vil vise "sursiken".
- Hva? - "Sursiken".
- Jeg venter i bilen. - Jeg kommer med en gang.
- Hva er "sursiken"? - Aner ikke.
- Fort! - Du er gal!
- Hva om han kommer tilbake? - Bare litt...
Nei! Slipp meg!
- Vi ses i kveld, skatt. - Adiós.
Ikke rør deg! Opp med hendene!
"Har du våpen på deg?"
Du er bedre på å elske enn å krige.
Vamos, muchacha.
Vamos!
Du tror at jeg er en drittsekk, men jeg ville vært sosialist-
- hvis de trodde på Gud.
Hvor gammel er du?
Du og vennene dine har ikke en sjanse.
Vold leder ingensteds.
For en flink husmor du er. Her er brød, salat...
...nøkkelen til drømmene dine...
Caramba!
Advart er væpnet, ikke sant?
Champagne?
Har du småbrødre?
I bunn og grunn har vi samme ideer.
Som bomben og forurensninger. Du er imot. Det er jeg også.
Du er for fri kjærlighet. Jeg også.
Du har ingen rett til å røre meg! Mao hadde rett: Sånne som du må dø!
Det er jeg ikke enig i. Hvis Mao sa det, har han misforstått Freud.
Dessuten, hvis man tenker på det, -
- er løsningen på sult og fattigdom en militær løsning.
Det skal du få føle i Miranda-
- når du må spre på beina for en hel infanteribataljon.
Syns du ikke?
Og nå? Din er sikkert ladd, siden du kom hit for å drepe meg.
Jeg kunne drepe deg og hevde selvforsvar, -
- men jeg vil vise hvor sjenerøs jeg er.
Døren er åpen. Stikk av. Stikk av!
Jeg er bedt bort i kveld og må forberede meg. Stikk!
- Kjenner du ikke til MIF? - Jeg og forkortelser...
Det er internasjonale kvinnerettighetsbevegelsen.
Vet du hvordan deres symbol ser ut? Slik.
En idiotsymbol som alle andre.
Fascist, kommunist, seier og Kristus er vår herre.
Og vi som skal dø hilser deg.
Kan du komme, Rafael?
Dette er Don Rafael Acosta, Mirandas ambassadør.
Monseigneur Dufour.
Vi skal snart sette oss. Vil dere ha noe å drikke først?
For uvanlighetens skyld tar jeg en whisky, men en liten og med selters.
- Rafael? - Ikke noe, takk.
Så hyggelig! Vet du, vi har en viktig misjon i Bogotà.
- Bogotà ligger i Colombia. - Ja, det stemmer.
Jeg blander dem sammen. Men Miranda skal være et fantastisk vakkert land.
Andes, pampasen...
- Pampasen ligger i Argentina. - Ja, det har du rett i.
Det burde jeg vite. Jeg tittet i en bok om Latin-Amerika nylig.
Det var utrolige bilder av pyramidene deres.
- Pyramidene våre? - Ja.
Vi har ingen pyramider, men Mexico og Guatemala har det.
- Er du sikker? - Helt sikker.
Det er servert, frue.
Det er på tide å sette seg til bords.
- Vær så god, monseigneur. - Begynn.
- Vær så god, Rafael. - Om du ønsker det.
- Hvem kommer ved denne tiden? - Rosalie! Kan du åpne?
God aften, mine damer og herrer. Unnskyld for at vi trenger oss på.
- Dere skulle komme først i morgen. - Øvelsen ble framskyndet en dag.
- Men dere dukker opp helt uventet. - Ja, men det er ikke min feil.
Vi har gjester i kveld.
- Har dere spist? - Nei.
Jeg skal se hva jeg kan gjøre. Ta en drink så lenge.
- Snakk litt med vennene våre. - Gjerne.
- Hjelper du med å ta fram stoler? - Til tjeneste.
Hva har vi i kjøleskapet? Paté, skinke...
Whisky? Dry Martini? Vodka?
- Bestem du. - Dry Martini.
Jeg ber om unnskyldning. Herr Sénéchal sa vi kunne bo her i år.
Jeg trodde ikke at han hadde gjester.
- Mexicansk? - Kongo.
- Er dere fra infanteriet? - Nei, kavaleriet.
- Hva røyker du, oberst? - Marihuana.
- Vil du ha? - Nei takk.
Jeg tar gjerne.
- Ikke de. - Ikke? Da henter jeg andre.
Monseigneur! Det går bra med dem.
Jeg trodde ikke at man røkte sånt i hæren.
- Mitt lands hær er veldig streng. - Marihuana gjør ingenting.
Nei, men det er en begynnelsen til tyngre stoff. Jeg avskyr narkomane.
Jeg også. Nylig ble 6000 amerikanske marinesoldater sparket-
- fordi de misbrukte stoff.
- Sett deg, monseigneur. - Det var snilt. Takk.
Marihuana er ikke narkotika. I Vietnam, for eksempel, -
- røyker alle, generaler som menige.
Ja, og så bomber de sine egne en gang i uken.
Hvis de bomber sine egne, fins det nok en grunn.
Under første verdenskrig...
...fikk de franske soldatene drikke tre liter vin per dag.
Tross vinen deserterte mange.
De ble skutt av det franske militærpolitiet. Et hundretall døde.
- Det har jeg aldri hørt om. - Det er en kjent hendelse.
- Det skjedde visst i Verdun og... - Til bords.
Om vi klemmer sammen oss, får alle plass.
Porsjonene er små, -
- men det fins også egg, skinke og ost.
Det blir sikkert bra.
Slå dere ned.
- Gåselever? - Gjerne.
- Hvor lenge varer øvelsen? - En uke omtrent.
- Er ikke din kone med? - Nei.
Et hastebeskjed til obersten.
- Oberst! - Hva er det nå, da?
Unnskyld meg.
Jaha. Den grønne hæren har angrepet tidligere enn sagt. Vi må av sted.
- Men dere har ikke spist! - En ordre er en ordre.
Godtfolk...
- Vi skal av sted. - Oberst!
Perfekt. Sersjanten vil fortelle om drømmen sin.
Vær så god.
Jeg drømte forrige uke at jeg spaserte i skumringen-
- i en handlegate.
- Hva gjør du her? - Og du?
- Jeg bor her. - Hvor lenge?
Seks år, tror jeg.
- Og du? - Jeg kom nettopp.
- Men hva er det? Du er så blek. - Det er du også.
- Og du lukter jord. - Du også.
- Skal du bli lenge? - For alltid.
Vent her, jeg skal kjøpe noe.
- Nei, men... God dag. - God dag.
- Var ikke det Ramirez? - Ja.
- Er du sikker? - Ja.
Men Ramirez har vært død i over seks år.
Det stemmer, du har rett. Hvordan har det seg?
Jeg ble overrasket over å se ham. Han sa at han bodde her.
Nå husker jeg at han døde for lenge siden.
Han gikk inn der. Jeg kaller på ham. Vent her.
- Er det deg? - Ja, det er meg.
- Kjenner du meg igjen? - Selvsagt gjør jeg det.
- Har du ikke glemt meg? - Glemt deg?
Hver gang jeg ville snakke med deg, trakk du deg unna.
- Husker du det? - Ja.
Sist vendte du tilbake du til jorden. Nå er du her.
- Hvorfor tok det så lang tid? - Vet ikke. Jeg ville se deg igjen.
Jeg har lett etter deg blant skyggene helt siden jeg kom.
Ingenting skiller oss igjen.
For knapt tre minutter siden, så jeg en gammel venn på nytt.
- Jeg skal hente ham. - Jeg venter her.
Ramirez!
Hvor er du, mor?
Jeg leter etter deg blant skyggene.
Mor!
Jeg gikk videre og lette etter moren min. Gaten var full av skygger, -
- men ingen svarte meg.
- Fortell drømmen om toget også! - Ja!
Nei, det rekker vi ikke. Toget får vente. Nå må vi gå.
Jeg beklager, frue.
Da Lasarus gjenoppsto, husket han ikke dødsriket.
- Hva er det? - Øvelsen har begynt.
Jeg håper de ikke nærmer seg huset.
Jeg ordner noe varmt til dere.
God kveld, det er meg igjen.
Sitt ned, for all del!
- Plager bråket dere? - Nei, slett ikke.
Vi forbereder artilleriet. Kavaleriet angriper om 20 minutter.
Er ikke fru Sénéchal her?
- Så det var du, oberst. Kaffe? - Nei, det rekker jeg ikke.
Jeg beklager virkelig det inntrufne og vil by dere og vennene deres-
- på middag hos meg på fredag, når øvelsen er over.
Gjerne, hvis ikke vennene mine har noe å innvende?
- Monseigneur, du kommer vel også? - Gjerne.
Da ses vi på fredag. Min kone blir glad for å få treffe dere.
Vi bor på 17 rue du Parc.
Herskapet kommer snart.
"Hatten Napoleon bar under slaget ved Wagram."
Den er for liten for meg, men sitter nok perfekt på deg.
Hva gjør du, Henri?
- Den kler deg. - Så barnslig dere er!
- Litt til? - Nei takk.
- Ha i selters. Skål! - Skål, Rafael!
- Er det whisky? - Det står det.
- Det smaker cola. - Det er cola.
Jeg håper at maten ikke er som drikken.
Hva er dette for vits?
"For å vise ditt mot, inviterte du kommandørens spøkelse."
For å vise ditt mot, inviterte du...
"Og for at vi skulle tro at han hadde vært her"...
- Gode Gud, hva gjør jeg her? ..."dopet du oss."
Jeg kan ikke replikkene.
- Hva er det? - Ikke noe. Bare en absurd drøm.
Vi var invitert til obersten, men det var en teaterscene.
Hallo? Ja? Hva sa du?
Hvor er dere? Vi venter på dere hos obersten.
- Det har vel ikke hendt noe? - Nei, jeg kom til å sovne.
Vi er på vei.
- Hva syns du, Rafael? - Grusom.
- Den er litt feminin. - Men! Tror dere Napoleon?
Jeg har alt sett tre Napoleonshatter i Frankrike.
- Så overraskende! Mer whisky? - Ja takk.
- Mer portvin? - Nei takk. Jeg har fortsatt.
- Der er dere! Vi var urolige. - Unnskyld, det var min feil.
- Vil dere ha noe å drikke? - Gjerne. En whisky.
- Og du? - Litt portvin.
Jeg håper du liker den. Det er en gammel årgang.
- God kveld. Hvordan er det i Miranda? - Rolig.
- Ingen geriljaer? - Noen, men de inngår i folkloren.
- Studentene laget visst bråk? - De er unge og morer seg.
Hva mener de om din, unnskyld, deres regjering?
Vi er ikke imot studentene. Tvert imot.
Men hva gjør man når et rom blir invadert av fluer?
- Man tar en fluesmekker og smekker. - Ingen fluer igjen.
Et øyeblikk.
- Landet ditt skal være vakkert. - Veldig vakkert.
Men dere har ikke kaviar og champagne.
Vi har annet som er minst like godt, om ikke bedre.
Unnskyld meg.
Er det fremdeles en misere i visse av Mirandas regioner?
Øker ikke kløften mellom rike og fattige daglig?
Nei, dere tar feil. Landet vårt har en sterk økonomisk vekst.
Det viser tallene. Unnskyld meg.
Unnskyld, men jeg hørte deg snakke om landet ditt.
Administrative problemer er interessante.
Hva vil du prate om?
Det sies at man kan kjøpe dommere og politi hos dere.
Det skjedde kanskje før, -
- men nå er det et demokrati fritt fra korrupsjon. Unnskyld meg.
Jeg passer ikke inn her.
- Hva skjedde? - Ingenting.
Jeg forklarer senere. Vi ses i morgen.
Deres nåde!
- Går du alt? - Nei. Hvorfor?
Min mann vil snakke med deg.
- Får jeg ta en drink med deg? - Gjerne.
Vær så god. Skål!
Landet ditt er svært interessant akkurat nå.
Jeg leste at der skjer flest drap per capita i verden.
Du tar feil.
Slett ikke. Folk myrdes for ingenting og gratis. Minst 30 per dag.
Nei. Du prøver visst å terge meg.
Slett ikke, jeg sier bare det jeg vet.
Jeg leste det nylig i en seriøs rapport.
- Jeg tviler på det du sier. - Det jeg sier er sant.
Hvis jeg ikke hadde vært din gjest, hadde jeg utfordret deg til duell.
Brukes den ridderskikken fortsatt i deres halvville trakter?
Du har fornærmet republikken Miranda.
Jeg bryr meg ikke det døyt om republikken din.
Og jeg driter på hele hæren din.
- Hva skjedde, Jean-Paul? - Ro dere ned, oberst!
- Ambassadøren er hyggelig. - Han er en tølper!
- Det må være en misforståelse. - Ro dere ned.
- Fortell nå hva som skjedde? - Ikke noe spesielt.
Flytt dere.
Oberst...
Hva er det?
Jeg drømte at jeg... Nei.
Først drømte jeg at Sénéchal drømte at vi var på et teater.
Så var vi invitert til obersten...
...og han kranglet med Rafael.
Så tåpelig! Sov nå.
Ro ned deg og sov.
God dag, monseigneur.
- Hagen har aldri vært så fin. - Takk, jeg gjør mitt beste.
Vi har invitert noen venner på lunsj.
- Du kommer vel? - Jeg har for mye å gjøre.
Det hadde vært så hyggelig. Det er veldig uformelt.
Kom når du er klar!
Jeg avslutter det jeg har å gjøre, siden kommer jeg.
Jeg hadde tenkt å foreslå å plante hortensia ved innkjørselen.
Kom her, så skal jeg vise deg.
Jeg tenkte hortensia fra porten opp til huset. Det hadde vel vært fint?
God dag, godtfolk. Hvor finner jeg en prest?
Du må gå til menigheten.
Men jeg er jo prest!
- Hva gjelder det? - Å gi en døende syndenes forlatelse.
- Vent her, jeg kommer. - Hvem er det?
En mann som er gammel og fattig og bor på en gård i nærheten.
Han var gartner. Han er veldig syk.
- Da trenger han en lege. - Han sier at det er for sent.
- Han vil ha en prest. - Vent her.
- Unnskyld meg... Jeg vil si deg noe. - Jeg lytter.
Jeg liker ikke Jesus i det hele tatt.
Jeg har hatet ham helt siden jeg var liten.
Hvorfor det? Han er jo god.
- Hvordan er det mulig? - Vil du vite hvorfor?
Jeg må se til den syke. Kan vi ta det etterpå?
Jeg skal levere to sekker gulrøtter, så kommer jeg tilbake og forteller.
Du ba om en prest. Her er jeg.
Jeg er her for å gi deg trøst. Vil du skrifte?
- Ja, skrifte. - Jeg lytter.
- Hva har du på hjertet? - Jeg begikk en forbrytelse.
- Jeg drepte en mann og en kvinne. - Hvem?
Arbeidsgiverne mine. Begge to.
De var veldig harde mot meg. Ser du fotografiet der?
Det er han og hun.
Mannen bak dem er jeg.
Jeg var gartner for lenge siden.
- Hvem er gutten? - Deres sønn.
Ja, det er meg.
Jeg husker dette fotoet. Jeg så på det ofte.
Du drepte foreldrene mine.
Man fant aldri den skyldige.
Det var meg. De behandlet meg som et dyr.
Han var et monster...
...og hun... - Rolig.
Vil du motta syndenes forlatelse før du stilles foran Gud?
Vær så snill.
Gud i all sin godhet tilgir selv de aller verste synderne.
Et bevis på det er at han lot oss gjenforenes her.
Lukk øynene, samle deg og be.
Gud forlater deg dine synder og jeg forlater dem på hans vegne.
I Farens, Sønnens og Den hellige ånds navn.
Dø i fred nå.
Vil dere ha en drink eller spise med en gang?
- Jeg er skrubbsulten. - Da spiser vi.
Vi har trøffelomelett og perlehøne med morkler.
Inés, du kan servere.
Monseigneuren skulle være med, men ble kalt til en døende.
- Vi skal kanskje vente på ham? - Nei, han sa at vi skulle begynne.
- Har dere planer for sommeren? - Nei.
- Ikke vi heller. Hvorfor? - Hva med å dra til Miranda?
Jeg spanderer. På den måten blir dere kjent med landet mitt.
Der er vel svært varmt om sommeren?
Miranda er på den sørlige halvkule. Der er vinter når vi har sommer.
- Hva? - Ja.
Vi franskmenn er ikke så flinke i geografi.
Åpne, Inés. Det er nok Monseigneur.
Rafael, det ryktes om at du har blitt minister.
Politiet! Åpne!
Åpne i lovens navn!
Det er politiet! Åpne!
- Rafael Acosta? - Ja?
Betjent Delécluze. Er du Rafael Acosta, Mirandas ambassadør?
- Ja, det er jeg. - Du er arrestert.
- Det kan du ikke. - Jo, du er ikke på ambassaden din.
- Her er min ordre. - Jeg har diplomatisk immunitet.
Den bryr jeg meg ikke om. Før ham bort.
- Men det må være en feil! - Er du Henri Sénéchal?
- Ja. - Du er arrestert.
- Jeg vil ha min advokat! - Glem det. Før ham bort.
- Er du betjent Delécluze? - Ja.
Vi er naboer. Jeg kjenner din datter. Hun er veldig sjarmerende.
- Er du Francois Thévenot? - Ja...
- Du er arrestert. - Men hvorfor?
Det tar vi nede på stasjonen.
Men man kan ikke anholde folk sånn!
Ta med kvinnene også! Skynd dere!
Ikke rør meg!
Ikke rør meg! Slipp meg!
La meg være!
Gjennomsøk hele huset! Skynd dere!
- Hvem er de? - Narkotikaforbrytere.
- Hvor skal de? - Hva er datoen?
- 14. juni. - Det glemte jeg.
Det merkes at du er ny.
Det er Den blodige konstabels dag. Har du aldri hørt om den?
Aldri.
En tid gjorde politiet alt for å bli elsket av folket.
- Det husker du vel? - Ja.
- Har du ringt ministeren? - Når får jeg snakke med min advokat?
- Jeg er tørst. - Det er en skam!
- Blir dere her? - En stund til.
- Det er 14. juni. Ikke glem det. - Nei da.
Dessverre ville det seg ikke bedre enn at det fantes en konstabel...
Det var han der oppe som ødela alt for oss.
Men han var likevel en hedersmann.
Så du nekter å prate?
Svar ja eller nei.
Det er altså et nei. Du vil ikke snakke.
Du får en siste sjanse. Skal du snakke eller ikke?
Vær så god.
Din kone? Blir det en gutt eller jente?
- En jente, håper jeg. - Nei, ikke det.
Det var ikke du som sprengte. Du er sympatisk, har sunne tanker...
Men du vet hvem. Fortell, så er du med kjæresten i morgen.
- Jeg har ingen kjæreste. - Er det morsomt å tulle med meg?
Ålreit, du velger selv. La ham spille litt piano nå!
- Nei! - Vi skal ikke drepe deg.
Nå, snakker du? Ikke det?
En dag, 14. juni, ble han myrdet under en demonstrasjon.
Siden vender han tilbake for å gjøre bot den dagen.
- Kommer han i kveld? - Ja. Bli du, men jeg går.
- Jeg vil ikke treffe ham. - Ikke jeg heller. Vent på meg!
Stans dem! De får ikke flykte!
- Nei! - Hva er det, betjent?
- Hva? Er det deg? - Ja.
- Jeg vasket hendene. - Jeg drømte...
...at du slapp fangene fri. - Jeg?
Du så ut som en hodeløs okse.
Drømmer kan virkelig...
Ja? Et øyeblikk.
Innenriksministeren vil snakke med deg.
Hallo?
Ja, det er meg. Ja, jeg venter.
Betjent Delécluze?
Du har anholdt Mirandas ambassadør og hans venner. Slipp dem fri!
Men prosessen er satt i gang. Jeg kan ikke gjøre noe.
Bare gjør som jeg sier! Slipp dem fri umiddelbart!
Men du kan vel fortelle hvorfor...
Våre diplomatiske relasjoner...
Unnskyld, hva sa du? Jeg hørte ikke.
Hvordan er det mulig?
Ja. Ålreit.
Jeg forstår.
Konstabel!
- Ja? - Slipp fangene fri!
Hvorfor det?
Skal bli.
- Snakket du med ministeren? - Selvsagt.
Jeg ringte og inviterte ham til Miranda, men han kan ikke komme.
- Hva er klokken? - Kvart på ni.
Jeg håper de kommer før lammesteken min blir tørr.
- Der er de. - Jeg åpner.
- Er vi sene, Alice? - Slett ikke. Hvordan har dere det?
Bra, takk.
- For en vakker kjole! - Takk.
Hei, Henri!
Hei, Rafael! Så hyggelig!
Det var veldig mye trafikk. Vi burde ha kjørt tidligere.
Vi møtte sikkert 150-200 syklister.
Det blir ingen aperitiff. Vi setter oss til bords med en gang.
Så fint, for jeg er skrubbsulten.
Jeg har laget en suppe med hagens urter.
Jeg har laget den.
Slå dere ned. Francois på min høyre side, Rafael her.
Det var nær at det ikke ble en, men hva er vel et måltid uten suppe?
- Hvordan går det med din forlovede? - Vi har gjort slutt, frue.
- Hvorfor det? - Han vervet seg i to år.
- Du kan vel vente? - Han ville ikke. Jeg er for gammel.
- Hvor gammel er du? - 52 år.
Hun serverte hos foreldrene mine da jeg var liten.
Jeg leste at man hadde grepet en nazist i Miranda. En Von-noe.
- Han var vist konsentrasjonsleirsjef. - En veritabel slakter.
Slakter er vel å ta i.
Jeg har truffet ham og jeg kan garantere at han er en gentleman.
- Man kan være fattig og tyv. - Og rik og ærlig, skatt.
Hvordan kler denne Von-personen seg?
- Liker han dyr? - Han har en stor hund.
Stemmer det at mange nazister gjemmer seg i Miranda?
- Er suppen god? - Utsøkt.
- Dere får gjerne salte. - Den er perfekt, som alltid.
Jeg forlater dere litt. Lammet kaller.
- Hva er klokken? - Ti over ni.
Ta det ut. 25 minutter per halvkilo holder.
Utmerket.
Få vet om det, men når man skjærer opp lam, må man stå.
Ikke sant, Francois? Det er mer korrekt, husk det.
- Når er du født, Rafael? - 22. februar 1920.
- Fisk altså. - Med ascendenten i Skytten.
Så interessant.
- Gi meg Rafaels tallerken. - Fiskene og Skytten.
To jupitertegn styrker din personlighets storhet og styrke.
Din natur prøver å overskride sine grenser.
Litt bønner?
- Særlig om det er i olivenolje i. - Det er det.
- Rafael? - Gjerne.
Lammet ditt er perfekt.
Du elsker livet.
Du styres av store ideer. Og edle prosjekt.
Din åpne personlighet gir deg en syntetisk bilde av verden.
Neste gang kommer dere hjem til oss og smaker min kaviar.
Florence laget sin berømte blanding: Vodka og akevitt.
Din følsomme natur hører sammen med din humanitære følelse.
Men om du ikke godtar gjengse ideer-
- får du bytte dem ut mot din egen moral, Rafael.
Jeg har alltid fulgt samvittigheten min.
- Mer lam, Rafael? - Gjerne.
- Ikke for godt stekt? - Det er godt.
Jeg er kanskje litt pervers, men jeg liker amerikanske bønner på boks.
Reis dere!
Alle sammen!
- Hva er dette? - Hendene bak hodet!
Still dere der borte!
- La oss få forklare! - Vi kunne ikke informere dere.
Still dere lengst bort!
Skynd dere!
Når vi har gjennomsøkt huset, da kan vi diskutere.
Men hva skal dere gjøre?
Du går den veien og du den veien.
Se!
Har du vondt noe sted?
- Du skrek høyt. Ville du noe? - Nei.
Gå du og legg deg!